‫‫- תודה. ‫- בראבו!‬
‫‫הדרן!‬
‫‫"שיר הקיץ".‬
‫‫הוא רק ניגן את "שיר הקיץ".‬
‫‫אז תנגן אותו שוב!‬
‫‫כל שיר שיש לו "קיץ" בשם. לא משנה.‬
‫‫תודה, חבר'ה. ‫אעשה הפסקה קצרה ואחזור.‬
‫‫לא מאמין שפספסתי.‬
‫‫יסטרדיי‬
‫‫פרייס סטאר ‫סיטונאות‬
‫‫ג'ק?‬
‫‫אדוני.‬
‫‫אתה נהנה מהעבודה?‬
‫‫כן, לא רע, טוב, תודה.‬
‫‫שמתי לב שהלקוחות מחבבים אותך.‬
‫‫טוב, יופי. אני משתדל להיות נחמד.‬
‫‫בניגוד אליי.‬
‫‫אני שם לב יותר ויותר שאני לא מחבב אותך.‬
‫‫הבנתי.‬
‫‫הזקן עולה לי על העצבים. ‫מה רע בלהתגלח?‬
‫‫כן, אני יודע. אולי...‬
‫‫ולא מוצא חן בעיניי שאתה תמיד מאחר, ‫לא מוצא חן בעיניי הלבוש שלך‬
‫‫וגרוע מכך, יש לי תחושה ‫שאתה מרגיש שהעבודה פה לא לרמה שלך.‬
‫‫אבל הלקוחות מחבבים אותך,‬
‫‫אז אם אתה רוצה לעבוד במשרה מלאה, אתה יכול.‬
‫‫הבנתי.‬
‫‫טוב, כן, יופי. תן לי לחשוב על זה.‬
‫‫או, הנה האפשרות החלופית, בחור,‬
‫‫בעוד שבועיים אתה מפוטר.‬
‫‫אתן את העבודה לקרן הסתומה.‬
‫‫טוב, יופי. מעולה.‬
‫‫- כן, אני אחזיר לך תשובה. ‫- יופי.‬
‫‫מישהי באה לבקר אותך.‬
‫‫תזדרז. אנחנו צריכים למכור דברים.‬
‫‫אתה רוצה את החדשות הטובות או את הרעות?‬
‫‫אני חייב להגיד שאת הטובות, ‫כי לא נראה לי שאעמוד בעוד חדשות רעות.‬
‫‫החדשות הטובות הן שתופיע בפסטיבל לטיטיוד.‬
‫‫לא!‬
‫‫כן!‬
‫‫זה לא הכי...‬
‫‫זה אוהל סאפוק.‬
‫‫לא אכפת לי איזה אוהל, זה לטיטיוד! ‫זה פסטיבל אמיתי!‬
‫‫את המנהלת הכי טובה בעולם!‬
‫‫לטיטיוד!‬
‫‫לטיטיוד‬
‫‫מעולה.‬
‫‫פסטיבל לטיטיוד‬
‫‫תודה על העידוד, לטיטיוד.‬
‫‫כן, היה כיף חיים.‬
‫‫לדעתי "דינוזאור" היה חזק במיוחד.‬
‫‫כן, דייקתי ברוב המילים.‬
‫‫"תשמעו את שאגתי, דינוזאור אני".‬
‫‫רוקי, מה אתה עושה פה?‬
‫‫כן, אחי! כן!‬
‫‫אני מנהל הופעות, לא?‬
‫‫אין אישורי כניסה אל מאחורי הקלעים‬
‫‫אז כל מי שאמר שאתה שיכור עצלן, ‫חסר תועלת ומסומם‬
‫‫שבחיים לא ישיג עבודה, טעה.‬
‫‫כן, נכון, האמת. ‫אני במקצוע רווחי.‬
‫‫בורג מוערך במכונת רוק משומנת היטב.‬
‫‫- כן. ‫- כן.‬
‫‫אבל הופעה טובה, אחי.‬
‫‫שמעת אותה? לא ראיתי אותך.‬
‫‫למען האמת, באתי רק להוריד ראש ‫מאחורי האוהל.‬
‫‫אבל זו הייתה הפתעה מקסימה לשמוע אותך.‬
‫‫לא שמעתי הרבה, למען האמת, ‫בגלל הבאנג וזה, אבל...‬
‫‫כן.‬
‫‫אני רואה שאתה עדיין ‫מתנה אהבים עם אלי הצעירה.‬
‫‫- לא. ‫- לא.‬
‫‫לא, בחיים לא.‬
‫‫אף פעם.‬
‫‫חבל.‬
‫‫היא המנהלת שלי.‬
‫‫היי, רוצה להיכנס אל מאחורי הקלעים ‫להופעה שלנו?‬
‫‫- בבקשה. ‫- כן? אז בוא נעשה את זה.‬
‫‫- בוא ניתן ברוק בדרך. ‫- בסדר.‬
‫‫אז כמה זמן עבר מאז שחזרת לסאפוק?‬
‫‫אני מנסה לחיות ‫מחוץ לתפיסה המסורתית של הזמן,‬
‫‫אז אולי שבועות, אולי חודשים, ‫אולי שנה וחצי, אין לי מושג.‬
‫‫הגענו.‬
‫‫תודה רבה.‬
‫‫אז מה בדיוק אתה עושה?‬
‫‫דואג שהכול ידפוק כמו שעון,‬
‫‫מטפל בציוד.‬
‫‫הבנתי.‬
‫‫מכין כריכים, מכין תה.‬
‫‫אלוהים...‬
‫‫מצטער.‬
‫‫- מצטער, מייקל. ‫- אתה מפוטר.‬
‫‫הגיוני.‬
‫‫פוטרתי.‬
‫‫תן בראש לאלי בשבילי, כן?‬
‫‫- לא, באמת, אנחנו לא... ‫- נתראה.‬
‫‫- יום מצוין. ‫- כן, יום מצוין.‬
‫‫אבל אל, כדאי שנפסיק עכשיו. ‫אני לא יכול לעשות את זה יותר.‬
‫‫אל תהיה טיפש.‬
‫‫תצטרך אוהל גדול יותר.‬
‫‫תצטרך אוהל גדול יותר!‬
‫‫לא, תפסיקי. את חייבת להפסיק להעמיד פנים ‫שאנחנו בסיפור מלהיב עם סוף גדול ומרגש.‬
‫‫אנחנו בסיפור קטן והוא נגמר עכשיו.‬
‫‫אני חושב שאני שומע משהו מיוחד בשירים שלי,‬
‫‫את חושבת שאת שומעת משהו מיוחד, ‫ולכן אני אוהב אותך,‬
‫‫אבל אף אחד אחר לא שומע את זה ‫ולא שמע אף פעם.‬
‫‫ניק אוהב את "שיר הקיץ".‬
‫‫ניק ידוע כטמבל ברמה עולמית.‬
‫‫אם זה לא קרה עד עכשיו, זה לא יקרה. ‫צריך נס.‬
‫‫נסים קורים!‬
‫‫אני מתכוון לזה. ‫זה רגע רציני בשבילי.‬
‫‫אין סיכוי שזה קורה.‬
‫‫אני לא יכול להיות הכוכב ‫שחשבנו שאני יכול להיות‬
‫‫בגיל 14 ביום ההוא באולם של בית הספר,‬
‫‫כששרתי קאבר די מגניב של "וונדרוול" ‫והיית מאחורי הקלעים.‬
‫‫- אני לא שומעת אף מילה. ‫- טוב, אבל תקשיבי.‬
‫‫זאת הייתה ההופעה האחרונה שלי.‬
‫‫ואני כל כך שמח שבאת.‬
‫‫זה הסוף של הדרך הארוכה והמפותלת שלנו.‬
‫‫- בחייך! העולם מלא נסים. ‫- מה למשל?‬
‫‫בנדיקט קמברבאץ' נהיה סמל מין.‬
‫‫- אתה תשנה את דעתך. ‫- לא. זאת התחלה של חיים טובים יותר.‬
‫‫ואני מעודד מזה.‬
‫‫לילה טוב, כוכב רוק.‬
‫‫כן. לילה טוב.‬
‫‫בינגו‬
‫‫אתה בסדר, אחי?‬
‫‫רק כמה דקות, טוב?‬
‫‫אני יכולה רק להגיד דבר אחד?‬
‫‫רק כדי... להזהיר אותך.‬
‫‫דיברתי עם הרופא ואתה תחזור ללכת.‬
‫‫אבל איבדת את הזקן‬
‫‫ושתי שיניים גדולות.‬
‫‫ואפילו שזה אמור להיות עצוב, ‫זה דווקא מצחיק מאוד, למרבה הצער.‬
‫‫אז למרות כל הכאב ואי-הנוחות,‬
‫‫אף אחד לא ירחם עליך.‬
‫‫אנשים פשוט יצחקו עליך.‬
‫‫מה קרה?‬
‫‫אף אחד לא יודע.‬
‫‫זה קרה בכל העולם. ‫הפסקת חשמל של 12 שניות.‬
‫‫היה לך חוסר מזל שבדיוק באותו רגע ‫פגע בך אוטובוס גדול.‬
‫‫זוכר את הדבר המוזר שחשבו ‫שיקרה בחצות כשתגיע שנת 2000?‬
‫‫- כן, באג 2000. ‫- זה סוג של קרה.‬
‫‫אלה היו חדשות גדולות מאוד, ‫שפספסת לחלוטין...‬
‫‫בגלל האוטובוס.‬
‫‫בסדר. אני חייבת לחזור לביה"ס.‬
‫‫אל?‬
‫‫- כן? ‫- תודה שטיפלת בי כל כך יפה.‬
‫‫על לא דבר. אחזור אחר כך.‬
‫‫עדיין תצטרכי אותי, ‫עדיין תאכילי אותי כשאהיה בן 64?‬
‫‫לא יודעת. אני אחשוב על זה.‬
‫‫למה 64?‬
‫‫מה זאת אומרת?‬
‫‫פשוט... תשכח מזה.‬
‫‫מה זאת אומרת "למה 64"?‬
‫‫ייתכן שהתפרצויות סולאריות ‫גרמו להפסקת החשמל העולמית‬
‫‫נראה לי שהתאונה הייתה מסר מאלוהים. ‫כן, הוא כעס מאוד.‬
‫‫אלי, את חושבת שכשאוטובוס פגע בי, ‫אלוהים בעצם אמר לי לא לחזור להוראה?‬
‫‫בדיוק! נפלא. זה מדהים!‬
‫‫אלוהים מת על החומר שלך.‬
‫‫תקשיבי, אם אלוהים היה מתעניין ‫אפילו קצת בחומר שלי,‬
‫‫הוא היה פעם אחת, רק פעם אחת,‬
‫‫עושה שאקבל מכתב הערצה ‫ממישהו שהוא לא אימא שלי.‬
‫‫- או אני. ‫- כן.‬
‫‫לא ביקשתי להיות הביטלס.‬
‫‫רק רציתי לשם שינוי ‫לקבל מחיאות כפיים בעמידה‬
‫‫ולא מאנשים שכבר עומדים בבר.‬
‫‫להיות מה?‬
‫‫- אוי, אלוהים. ‫- כן...‬
‫‫קרול, בואי תראי!‬
‫‫אני יודע שאלי אמרה שזה מצחיק,‬
‫‫אבל אף אחד לא הזכיר ‫הומור חזותי איכותי כל כך.‬
‫‫ג'ק! אלוהים אדירים! השיניים שלך!‬
‫‫צ'יז!‬
‫‫ברוך הבא, ג'ק ‫את הראש שברת אבל מהמתים חזרת‬
‫‫מתנות.‬
‫‫כן, זה נכון. קנינו לך מתנות.‬
‫‫- הן קנו, מן הסתם. ‫- מרגש.‬
‫‫- המון עומס בעבודה השבוע. ‫- כן.‬
‫‫מה יש לנו כאן?‬
‫‫טוב.‬
‫‫בום! היי!‬
‫‫- כי איבדת את השיניים. ‫- כן, אני יודע.‬
‫‫לכן זה מצחיק. טוב.‬
‫‫- מספר שתיים. ‫- איפה מצאתם את זה?‬
‫‫- כי פגע בך אוטובוס. ‫- כן, אני זוכר.‬
‫‫- באמת? קורע. ‫- כן.‬
‫‫עוד אחת.‬
‫‫עוד אחת, כן.‬
‫‫- אני לא יודע מה זה יכול להיות. ‫- גם אני לא.‬
‫‫אין לי מושג.‬
‫‫נראה לי שזו מגרפת שלג כלשהי.‬
‫‫או ג'ירף פצפון בלי רגליים.‬
‫‫פשוט תפתח את זה, תפתח את זה.‬
‫‫טוב.‬
‫‫וואו.‬
‫‫כי את שלך דרס אוטובוס.‬
‫‫- נו, תנגן משהו. ‫- קדימה. תנגן את "שיר הקיץ".‬
‫‫אני אזיז את זה.‬
‫‫היי!‬
‫‫מה המצב?‬
‫‫מה הוא עושה פה?‬
‫‫הוא פוטר. הוא גר אצלנו, ישן על הספה.‬
‫‫- זה אסון. ‫- כן.‬
‫‫- זה עלול להימשך לנצח. ‫- נכון.‬
‫‫- ולהרוס לכם את החיים. ‫- בהחלט.‬
‫‫היי, אני ממש שמח שאתה לא מת, אחי.‬
‫‫יש לו גיטרה חדשה. ‫הוא עומד לנגן שיר.‬
‫‫גדול.‬
‫‫גיטרה מעולה דורשת שיר מעולה.‬
‫‫תמשיך.‬
‫‫בחיי...‬
‫‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫‫"אתמול".‬
‫‫זה אחד השירים הכי יפים ששמעתי.‬
‫‫כן.‬
‫‫הוא קצת רגשני, אבל מקסים.‬
‫‫מתי כתבת אותו?‬
‫‫לא כתבתי אותו. ‫פול מקארטני כתב אותו, הביטלס.‬
‫‫- מי? ‫- הביטלס.‬
‫‫מה?‬
‫‫ג'ון, פול, ג'ורג' ורינגו, החיפושיות.‬
‫‫איזה חיפושיות? החרקים או המכוניות?‬
‫‫להקת הפופ הביטלס...‬
‫‫ניק, תעזור לי.‬
‫‫בסדר, כן.‬
‫‫יש בעיה עם מוזיקאים.‬
‫‫הם מניחים שלכל השאר ‫יש ידע אנציקלופדי על פופ לא מוכר,‬
‫‫גורמים לך להרגיש טיפש כשלא שמעת על להקות‬
‫‫כמו ניוטרל מילק הוטל או המונופוניקס‬
‫‫או במקרה הזה הביטלס.‬
‫‫וואו, זאת הבדיחה הכי מסובכת ששמעתי.‬
‫‫אבל שיר יפה.‬
‫‫- זה לא שיר יפה. ‫- לא, זה כן, אחי.‬
‫‫אל תלקה את עצמך ‫רק כי אתה נראה כמו דמות מסרט מצויר.‬
‫‫- זה שיר יפה מאוד. ‫- זה לא שיר יפה מאוד, ניק.‬
‫‫זה אחד השירים הכי טובים שנכתבו אי פעם.‬
‫‫זה לא "קולדפליי". זה לא "לתקן אותך".‬
‫‫זה לא "לתקן אותך" המחורבן, קרול. ‫זאת יצירת אמנות גדולה.‬
‫‫וואו.‬
‫‫מישהו נהיה פתאום ממש שחצן.‬
‫‫השיר ההוא היה יוצא מהכלל. ‫איך לא שמעתי אותו קודם?‬
‫‫טוב, אני לא יודע מה הקטע שלכם, ‫אבל זה כל כך מוזר ודי לא הוגן,‬
‫‫לאור העובדה שאיבדתי שתי שיניים‬
‫‫ואני נראה כמו סוג של ארנב הפוך.‬
‫‫אני על תרופות די חזקות. ‫פשוט תני לי לצאת.‬
‫‫בסדר.‬
‫‫- חשבתי שאתה אוהב את התרופות. ‫- כן, אני אוהב את התרופות.‬
‫‫אני באמת לא יודעת למה אתה כועס.‬
‫‫ג'ק...‬
‫‫אלוהים!‬
‫‫אין מצב.‬
‫‫טוב.‬
‫‫גוגל ‫הביטלס‬
‫‫חיפושית ‫חרק‬
‫‫מה?‬
‫‫הביטלס‬
‫‫חיפושית ‫חרק‬
‫‫טוב.‬
‫‫מה קרה לביטלס‬
‫‫חיפושית ‫חרק‬
‫‫סרג'נט פפר‬
‫‫פלפלים ‫צמח‬
‫‫אתה עושה צחוק.‬
‫‫תזמורת מועדון הלבבות הבודדים של סרג'נט פפר‬
‫‫סמל עם לב בודד מצא אהבה ‫אתר היכרויות צבאי נפרץ: סמל‬
‫‫במקרה שריפה ‫להציל את התקליטים שלי‬
‫‫"בי".‬
‫‫בואי, בק, ביץ' בויז.‬
‫‫לא. מספיק.‬
‫‫ג'ון פול ג'ורג' רינגו‬
‫‫האפיפיור יוחנן פאולוס השני‬
‫‫זין!‬
‫‫לא!‬
‫‫בוא ננסה...‬
‫‫האבנים המתגלגלות‬
‫‫יופי. עדיין מתגלגלות.‬
‫‫צ'יילדיש גמבינו‬
‫‫דונלד גלובר‬
‫‫תודה לאל. שאלוהים יברך אותך, דונלד.‬
‫‫אואזיס‬
‫‫לא. טוב, בוא פשוט...‬
‫‫אואזיס וונדרוול‬
‫‫טוב, הגיוני.‬
‫‫נער מוכשר מלוסטופט "כוכב לעתיד!"‬
‫‫אל!‬
‫‫ג'ק...‬
‫‫את באמת לא יודעת מי אלה הביטלס?‬
‫‫באמת.‬
‫‫טוב.‬
‫‫אז אני במצב ממש ממש ממש מסובך.‬
‫‫נתראה בקרוב.‬
‫‫פיג'מה יפה.‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫אלוהים. אני לא בטוח ‫שאני זוכר את המילים של השירים.‬
‫‫טוב. "אלינור ריגבי".‬
‫‫"אלינור ריגבי גרה בכנסייה ‫בחדר שבו החתונה..."‬
‫‫לא.‬
‫‫"אלינור ריגבי, מתקנת את גרביה ‫בחדר שבו..."‬
‫‫לא, יש לה...‬
‫‫יש לה גרביים?‬
‫‫אני אעשה את זה?‬
‫‫אני יכול לעשות את זה?‬
‫‫הצילו ‫מעבר ליקום‬
‫‫בברה"מ ‫תחזור‬
‫‫אתמול‬
‫‫- כן? ‫- ארבע ואחת.‬
‫‫ארבע ואחת. יופי. תענוג לשמוע.‬
‫‫בסדר. מה הגורם המשותף...‬
‫‫המורה, יש מישהו בחלון.‬
‫‫- סליחה? ‫- יש מישהו בחלון.‬
‫‫כן. בסדר. ‫תוכלו לתת לי רק שנייה?‬
‫‫אם יש עוד גורמים של 18, אני רוצה לשמוע.‬
‫‫- כן? ‫- אולי אופיע עוד פעם אחת.‬
‫‫נראה לי שיש לי שירים חדשים.‬
‫‫- זה החבר שלך, המורה? ‫- יופי!‬
‫‫מספיק! הוא לא החבר שלי!‬
‫‫יש! עוד אחד!‬
‫‫החבר שלך עזב אותך, המורה.‬
‫‫מביך!‬
‫‫נכון, זה היה מביך מאוד, ‫אבל בואו נמשיך!‬
‫‫אבל מה הוא עשה שם?‬
‫‫כן?‬
‫‫יום בחיים‬
‫‫בטוח שהפתקים הדביקים האלה ‫לא ישאירו סימנים על הטפט?‬
‫‫זו לא בדיוק העדיפות העליונה שלי כרגע.‬
‫‫העדיפות העליונה שלך ‫צריכה להיות לסדר לעצמך שיניים חדשות.‬
‫‫הבאתי לך פפסי.‬
‫‫- אין לנו קוקה? ‫- מה?‬
‫‫קוקה קולה.‬
‫‫אני לא יודעת מה אתה אומר. ‫תרד למטה אם אתה רעב.‬
‫‫קוקה‬
‫‫פבלו אסקובר‬
‫‫בסדר.‬
‫‫נראה לך שתוכל לגרום להן ‫להיראות יותר טוב מקודם?‬
‫‫אני פשוט מקווה לחזור לקריירת המוזיקה.‬
‫‫אני רופא שיניים, ג'ק, לא קוסם.‬
‫‫ננסה את האדום.‬
‫‫אבא שלך היה המטופל הראשון שלי.‬
‫‫שרדתי רק בזכות אנשים כמוהו. נכון.‬
‫‫החזקתי מעמד רק... לנשוך.‬
‫‫עם קצת עזרה מהחברים שלי.‬
‫‫אז...‬
‫‫חשבתי שסיכמנו.‬
‫‫כן, נכון, אבא, אבל יש לי כמה שירים חדשים ‫וחשבתי שאנשים ירצו לשמוע אותם.‬
‫‫אולי תנגן לנו שיר?‬
‫‫טוב. בטוח?‬
‫‫כן, ברור.‬
‫‫אני ואבא שלך אוהבים ‫לשמוע את ה... דברים שלך.‬
‫‫- נכון, מותק? ‫- נכון.‬
‫‫טוב. יופי.‬
‫‫טוב.‬
‫‫בסדר, זה נקרא...‬
‫‫"לו יהי".‬
‫‫מצטערת, מותק. אני אפתח.‬
‫‫אבל התחלה טובה. יפה מאוד.‬
‫‫- שלום, שילה. טוב לראות אותך. ‫- טרי! תיכנס, מותק.‬
‫‫זה טרי!‬
‫‫- טרי. היי! ‫- שלום. היי.‬
‫‫ג'ק מנגן לנו שיר חדש.‬
‫‫באמת? חשבתי שהוא פרש.‬
‫‫כן. לא, יש לו שירים חדשים.‬
‫‫איך הוא נקרא?‬
‫‫- "לא יהי". ‫- "לו יהי".‬
‫‫מצוין. תן ברוק, ג'ק.‬
‫‫זה לא ממש רוק, אבל...‬
‫‫- מה תשתה, טרי? ‫- אבא...‬
‫‫מה? כבר שמעתי את החלק הזה.‬
‫‫מצטער, ג'ק. אבא שלך גס רוח.‬
‫‫- כן, אני אשתה בירה, בבקשה, ג'ד. ‫- מצוין. בסדר.‬
‫‫תמשיך, ג'קו. אני אחזור.‬
‫‫- אפשר בכוס? ‫- תקבל בכוס!‬
‫‫- כל השאר מוכנים? ‫- כן.‬
‫‫תזדרז, מותק. אתה מאבד את הקהל.‬
‫‫טוב.‬
‫‫מצטער, ג'ק. זה שלי.‬
‫‫מצטער, אני אשם.‬
‫‫מארג' מתקשרת.‬
‫‫שלום, מותק.‬
‫‫אני בדיוק בבית של ג'ד ושילה,‬
‫‫שומע את השיר החדש של ג'ק, "הוא יהי".‬
‫‫- "לו יהי". ‫- "לו יהי".‬
‫‫לא, מתברר שהוא חזר לזה.‬
‫‫כן.‬
‫‫כן, אני יודע.‬
‫‫אני יודע.‬
‫‫כן, אני יודע.‬
‫‫- אני יודע. ‫- מה אתה יודע?‬
‫‫תקשיבי, אחזור אלייך כשזה ייגמר, בסדר?‬
‫‫בסדר. כן. טוב. נדבר.‬
‫‫בסדר. תמשיך בשידור, בחור צעיר.‬
‫‫אולי תתחיל אחרי החלק הראשון, ‫שמעתי אותו כבר שלוש פעמים.‬
‫‫- אם זה בסדר, אתחיל מההתחלה. ‫- איך שאתה רוצה.‬
‫‫ואז אולי נשמע את "שיר הקיץ".‬
‫‫אלוהים! זה "לו יהי"!‬
‫‫אתם האנשים הראשונים בעולם ‫ששומעים את השיר הזה!‬
‫‫זה כמו לראות את דה וינצ'י ‫מצייר את ה"מונה ליזה"‬
‫‫מול העיניים המחורבנות שלכם!‬
‫‫אתם לא יכולים להיות בשקט לשנייה אחת?‬
‫‫מארג' בדלת.‬
‫‫- מארג'ורי! ‫- היא אמרה שהיא תבוא.‬
‫‫- אחמם מים בקומקום. ‫- כן.‬
‫‫- שלום! היי. ‫- שלום, מותק.‬
‫‫מה נשמע?‬
‫‫זה היה מוצלח.‬
‫‫- זה קפה טעים. ‫- יופי.‬
‫‫זה שיר חדש שרק כתבתי.‬
‫‫- סלחי לי. ‫- כן?‬
‫‫- את המנהלת? ‫- כן.‬
‫‫אני גאווין.‬
‫‫היי.‬
‫‫אתה בסדר?‬
‫‫זה אני, זאת הבעיה. ‫זאת האמת המרה.‬
‫‫הגילוי הגדול.‬
‫‫אני יודע שהשירים חזקים, ‫אבל בכל זאת אף אחד לא מתעניין.‬
‫‫ג'ק מאליק הוא הבעיה.‬
‫‫- זה לא נכון. ‫- דווקא כן.‬
‫‫אין לי מה שמבדיל בין ג'יי זי ל...‬
‫‫ג'יי וואי.‬
‫‫אז איך אתה מסביר את זה?‬
‫‫אתה עומד להקליט אלבום, מר מאליק.‬
‫‫אשמח מאוד לעזור בחינם.‬
‫‫האולפן שלי לשירותכם.‬
‫‫גאווין...‬
‫‫- אתה מגניב. ‫- באמת?‬
‫‫כן, הצלחנו!‬
‫‫כן, הגענו לפסגה!‬
‫‫- אתה אוהב את זה, גאווין? ‫- אני פשוט מת על זה, אלי.‬
‫‫ג'ק, יש לך עוד שירים?‬
‫‫אחד או שניים.‬
‫‫ג'ק מאליק ‫סולמות ומסילות‬
‫‫- תקשיבי לו. ‫- תודה.‬
‫‫היי. מרגש.‬
‫‫- כמה? ‫- בלי תשלום.‬
‫‫זה חינם עם כל קנייה. שירים עם הסניקרס, ‫מוזיקה עם אריזות החיסכון.‬
‫‫תודה.‬
‫‫מזמורים עם חתיכות גבינת הצ'דר.‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫והנה סיפור קטן ומקסים.‬
‫‫ג'ק, אתה עובד ‫בחנות למכירה בסיטונאות בלוסטופט,‬
‫‫ואנחנו שומעים שקמעונאים ‫מקבלים תקליטור חינם‬
‫‫עם הארגזים הגדולים של נסקפה ואבקת הכביסה.‬
‫‫- נכון. ‫- אבל אתה תשיר לנו עכשיו שיר חדש.‬
‫‫אז הנה ג'ק מאליק, הסיטונאי המזמר,‬
‫‫"בחיי".‬
‫‫יפהפה.‬
‫‫לא הזכרת את נוזל הכלים פיירי ‫בבקבוק גדול במיוחד, אבל כל הכבוד.‬
‫‫חשבת פעם לכתוב שיר שמבוסס על סיטונאות?‬
‫‫לא ממש, לא.‬
‫‫אתה יכול לקרוא לו "בחנות הסיטונאות שלי" ‫במקום "בחיי".‬
‫‫עכשיו הזמן לגלות מה קורה במטבח של קרי.‬
‫‫יום טוב לכולם. כאן קרי.‬
‫‫יכולתי לכתוב כל שיר ‫של הרולינג סטונס או דיוויד בואי.‬
‫‫תמיד אהיה פשוט הסיטונאי המזמר של לוסטופט.‬
‫‫לא, די. זה לא נכון.‬
‫‫ברור שכן.‬
‫‫השיר ההוא היה ממש יפה.‬
‫‫על מי כתבת אותו?‬
‫‫תעצרי פה. תעצרי את הרכב.‬
‫‫אל.‬
‫‫השירים האלה...‬
‫‫יש בהם משהו שכדאי שתדעי.‬
‫‫- היי. ‫- היי. זה המוזיקאי אד שירן.‬
‫‫- סליחה? ‫- אד שירן. אני מוזיקאי.‬
‫‫לא, ברצינות, מי זה?‬
‫‫בטח יש קליטה גרועה, אתקשר אליך שוב.‬
‫‫מי זה היה?‬
‫‫הוא אמר שהוא אד שירן, המוזיקאי.‬
‫‫זה ניק.‬
‫‫- ניק! ‫- לא, זה שוב אד שירן.‬
‫‫כן, אפשר לדבר עם קרול, בבקשה?‬
‫‫- אין פה אף אחת בשם קרול. ‫- דווקא יש. היא תמיד שם.‬
‫‫טוב, אחי, עזוב.‬
‫‫הופעה מדהימה הערב בטלוויזיה.‬
‫‫השיר "בחיי" היה ממש יפהפה.‬
‫‫מה הוא אמר?‬
‫‫הוא אמר שהוא ממש נהנה מ"בחיי".‬
‫‫מה קרול אמרה?‬
‫‫- היא לא הייתה שם. ‫- היא תמיד שם.‬
‫‫נראה לי שזה היה אד שירן.‬
‫‫המוזיקאי?‬
‫‫- היי. ‫- שלום.‬
‫‫אני אד. ג'ק פה?‬
‫‫אבדוק אם הוא ער. חכה שם, מותק.‬
‫‫ג'ק! זה בשבילך!‬
‫‫- מי זה? ‫- קוראים לו אד.‬
‫‫יש לו פרצוף נחמד וידידותי.‬
‫‫היי.‬
‫‫תיכנס.‬
‫‫החולצה שלך הפוכה.‬
‫‫אלוהים...‬
‫‫כדאי ש...‬
‫‫אאוץ'.‬
‫‫תקשיב, מצטער שבאתי בלי הזמנה.‬
‫‫לא, כוכבי פופ גדולים תמיד באים לבקר.‬
‫‫ליידי גאגא משגעת אותנו.‬
‫‫- אתה מצחיק. ‫- נראה מצחיק לפחות.‬
‫‫כן, אז בכל מקרה, אני גר באזור ‫וראיתי את השיר שלך בטלוויזיה‬
‫‫והוא היה...‬
‫‫ממש טוב.‬
‫‫- וואו. ‫- אז חיפשתי אותך בגוגל‬
‫‫והקשבתי לשירים שלך באתר של החנות‬
‫‫והם היו עוד יותר טובים.‬
‫‫בחיי... תודה.‬
‫‫אל תתייחסו אליי.‬
‫‫להקת החימום בחלק האירופאי ‫של סיבוב ההופעות שלי ביטלה את ההשתתפות,‬
‫‫ורציתי לדעת אם תשקול את זה.‬
‫‫אשקול מה?‬
‫‫להיות מופע החימום.‬
‫‫שלך, ברצינות?‬
‫‫כן, למה לא?‬
‫‫- מתי אני אתחיל? ‫- יום שלישי.‬
‫‫אתה יודע איפה המלפפון החמוץ?‬
‫‫לא.‬
‫‫מה, יום שלישי, לא יולי הבא?‬
‫‫לא. יום שלישי. השמיעה שלך בסדר?‬
‫‫לא, השמיעה שלי בסדר, ‫אתה פשוט אומר המון דברים ממש מוזרים,‬
‫‫אבל כן.‬
‫‫תודה, כן.‬
‫‫כמה זמן אתה צריך?‬
‫‫בערך 30 דקות, מקסימום.‬
‫‫יותר מזה ואנשים מתחילים לאבד סבלנות.‬
‫‫"תביאו את הג'ינג'י!"‬
‫‫יש!‬
‫‫- לילה טוב. ‫- לילה טוב.‬
‫‫לילה טוב. נעים להכיר.‬
‫‫אתה דומה לאד שירן.‬
‫‫אני אד שירן.‬
‫‫בסדר.‬
‫‫כל הכבוד.‬
‫‫- מופע אורות? ‫- עדיף שלא.‬
‫‫יופי, כי יש לי רק את הפנס בטלפון.‬
‫‫- יש לך בירה? ‫- סיידר.‬
‫‫- סיידר מתאים. ‫- טוב.‬
‫‫אשתה סיידר עם האיש שכתב את "אתמול".‬
‫‫כן...‬
‫‫אימא, אבא, מי שתה את כל הסיידר?‬
‫‫זה מטורף!‬
‫‫כן, כפי שאמרת, זה טירוף, והוא כולו מקועקע.‬
‫‫חלוק יפה, אגב.‬
‫‫לא, הוא לא.‬
‫‫אל תתחיל.‬
‫‫הוא נראה טוב באינטרנט, ‫אז פשוט הזמנתי אותו‬
‫‫והדבר הוורוד הכי מגעיל בהיסטוריה הגיע.‬
‫‫בינתיים אתה צריך פועל במה חדש. מחר.‬
‫‫מה זאת אומרת? את לא באה?‬
‫‫לא, ברור שלא.‬
‫‫אני מורה. אני מלמדת מתמטיקה.‬
‫‫אני לא יכולה פתאום ‫לנהל את מופע החימום של אד שירן.‬
‫‫אולי את יכולה.‬
‫‫כן.‬
‫‫אני בהחלט לא יכולה בשלישי הזה,‬
‫‫כי יש לנו אספת הורים ב-18:45.‬
‫‫ואמנם אני מחבבת אותך,‬
‫‫אבל אני לא מחבבת אותך מספיק ‫כדי לאכזב את כל שכבה יו"ד.‬
‫‫בסדר. טוב.‬
‫‫מצטערת.‬
‫‫לוסי, אלי התפטרה.‬
‫‫בא לך להיות פועלת הבמה שלי ‫במוסקבה ביום שלישי?‬
‫‫מצטערת. הייתי שמחה,‬
‫‫אבל יש לנו חזרות למחזה של ביה"ס.‬
‫‫טוב. בואי נחשוב, תכנית גימ"ל.‬
‫‫- אוי, לא. ‫- מה?‬
‫‫חשבתי על רעיון. זה רעיון גרוע מאוד.‬
‫‫- ברוכים הבאים. ‫- היי.‬
‫‫מה נשמע, אחי?‬
‫‫- היי! הנה הוא. ‫- היי.‬
‫‫שלום, מר שירן. קוראים לי רוקי ‫ואתה יכול לקרוא לי איך שבא לך.‬
‫‫"חתיך" תמיד עובד טוב.‬
‫‫לא. סתם צוחק.‬
‫‫פשוט תקרא לי רוקי.‬
‫‫נעים מאוד, רוקי.‬
‫‫ג'ק, אתה ורוקי שם מאחור,‬
‫‫ותקשיב, ההופעה הערב קטנה ואינטימית.‬
‫‫אל תדאג. אין שום סיבה לדאגה.‬
‫‫טוב.‬
‫‫- בסדר. מת על המוזיקה שלך. ‫- תודה.‬
‫‫- בעיקר על קטעי הראפ. ‫- באמת?‬
‫‫לא, אני סתם צוחק.‬
‫‫לא, תשאיר את זה לשחורים, זאת העצה שלי.‬
‫‫ג'ינג'ים ראפרים... הם קצת חאפרים.‬
‫‫אתה צודק, אלא מה? טיסה נעימה.‬
‫‫הנה הוא!‬
‫‫רק רגע! בסדר.‬
‫‫יהיה מגניב, אני חושב, אם אני אתיישב.‬
‫‫בום! ניצחון.‬
‫‫אני אטוס...‬
‫‫שמפניה?‬
‫‫כן, בבקשה. תודה.‬
‫‫שמפניה, אדוני?‬
‫‫יש לך קוקה קולה?‬
‫‫סליחה?‬
‫‫נכון, כן. פפסי, בבקשה.‬
‫‫כמובן, אדוני.‬
‫‫מוסקבה‬
‫‫בסדר, מוסקבה!‬
‫‫שירו איתי!‬
‫‫יותר חזק מזה!‬
‫‫יותר חזק!‬
‫‫ג'ק מאליק‬
‫‫תודה.‬
‫‫בסדר, מוסקבה!‬
‫‫זה היה ג'ק מאליק!‬
‫‫ועכשיו, אתם מוכנים...‬
‫‫לאד שירן?‬
‫‫בטיסה של שלוש שעות בלי גיטרה?‬
‫‫כן.‬
‫‫כי חשבתי שטסים לרוסיה, ‫אז כדאי שאכתוב שיר על רוסיה.‬
‫‫כן.‬
‫‫חשבתי שממש מגניב שקראת לה ברה"מ.‬
‫‫נראה לי שהפסיקו לקרוא לה ככה לפני שנולדת.‬
‫‫כן.‬
‫‫מדהים, אחי.‬
‫‫אהבתי את השיר על ברה"מ.‬
‫‫תודה.‬
‫‫בסדר. יש לי רעיון.‬
‫‫חבר'ה,‬
‫‫נראה לי שכולנו מסכימים ‫שהתרשמנו מכישרון כתיבת השירים של ג'ק.‬
‫‫אז הנה התכנית.‬
‫‫אני אצא מהדלת ההיא, ג'ק ייצא מהדלת הזאת‬
‫‫ומי שיכתוב את השיר הכי טוב בעשר דקות ינצח.‬
‫‫מה הפרס?‬
‫‫אין פרס. רק להיות כותב השירים הכי טוב.‬
‫‫ג'ק "בברה"מ" מאליק, אתה בעניין?‬
‫‫טוב.‬
‫‫טוב. וזה לא יכול להיות משהו שכתבת לפני כן.‬
‫‫שום דבר מהמגירה התחתונה. ‫זה חייב להיות חדש, הערב.‬
‫‫- בסדר. ‫- סבבה. כיף.‬
‫‫אני בכל זאת חושב שצריך להיות פרס, אד.‬
‫‫עם כל הכסף שלו הוא יכול לשלם עשיריה.‬
‫‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫‫התכנסנו כאן הערב‬
‫‫כדי לחזות בקרב איתנים.‬
‫‫בפינה הכחולה, סר אד שירן!‬
‫‫ועכשיו, מי שיובס בקרוב,‬
‫‫מר ג'ק מאליק!‬
‫‫ג'ק מאליק‬
‫‫אתמול, היא אוהבת אותך ‫ראיתי אותה עומדת שם‬
‫‫בחיי, אני רוצה להחזיק לך את היד‬
‫‫אז...‬
‫‫ההצבעה!‬
‫‫לא, אין הצבעה. אין הצבעה.‬
‫‫לא. זה היה...‬
‫‫רגע מעניין.‬
‫‫תמיד אמרו לי שיבוא מישהו ‫שיהיה הרבה יותר טוב ממני,‬
‫‫ואתה בהחלט יותר טוב ממני, ג'ק.‬
‫‫כן, וואו, זה אחד השירים ‫הכי טובים ששמעתי בחיים שלי.‬
‫‫הדברים האלה מורכבים.‬
‫‫כן. אבל מן הסתם לא מורכבים בשבילך, נכון?‬
‫‫נראה לי שאלך לישון.‬
‫‫מישהי צריכה להזדיין איתו ‫כל עוד יש לה הזדמנות.‬
‫‫- כן. ‫- תבחר בי, ג'ק!‬
‫‫אתה בהחלט מוצארט, אחי, ‫ואני בהחלט סליירי.‬
‫‫לילה טוב, ג'ק.‬
‫‫היי.‬
‫‫אני דברה האמר, המנהלת של אד.‬
‫‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫‫כן.‬
‫‫יש לי סוג של מנהלת בבית,‬
‫‫אבל לא, אנחנו צריכים לדבר, כן.‬
‫‫טוב, יופי! איזה יופי.‬
‫‫לילה טוב. נתראה בלוס אנג'לס.‬
‫‫בלוס אנג'לס?‬
‫‫כן, אנחנו צריכים שתבוא לאל-איי.‬
‫‫אנחנו משלמים ואז אתה בא וכותב שירים,‬
‫‫ואז אנחנו מפיצים אותם ואתה מרוויח מלא כסף.‬
‫‫ואז אנחנו לוקחים את רובו.‬
‫‫טוב...‬
‫‫יש לי שאלה.‬
‫‫זה המראה הכי טוב שלך?‬
‫‫נמצא פתרון.‬
‫‫משגע.‬
‫‫אלי!‬
‫‫סאפוק‬
‫‫בתפקידי כמנטורית המוזיקלית לשעבר של ג'ק ‫וגם המנהלת וגם פועלת הבמה‬
‫‫וגם הנהגת, כי הוא אפילו לא יודע לנהוג...‬
‫‫- לוזר! ‫- ניסיתי ללמד אותך.‬
‫‫האמת, לא, את יכולה לחזור לעבודה.‬
‫‫לא, תודה.‬
‫‫למה שמישהו יעזוב את סאפוק לפני יום מותו?‬
‫‫בסדר, אבל...‬
‫‫אם אתה חייב לנסוע ללוס אנג'לס‬
‫‫ולהסתובב עם סוטים ונרקומנים...‬
‫‫אני חייב.‬
‫‫אנחנו מאחלים לך מזל טוב והצלחה.‬
‫‫או עוד יותר טוב, כישלון וחזרה מהירה.‬
‫‫כישלון וחזרה מהירה!‬
‫‫תתגעגע אליי, ג'ק?‬
‫‫בטח שאתגעגע אלייך.‬
‫‫היי.‬
‫‫בטח שאתגעגע אלייך.‬
‫‫אתה עוזב, אז אני יכולה לשאול אותך כל שאלה.‬
‫‫איך הגעתי לעמודה הלא נכונה?‬
‫‫איך הגעתי לעמודה ‫של "ידידה, מנהלת, פועלת במה"...‬
‫‫"ואני אוהב אותה", "ג'וליה", ‫"סיידי הסקסית", "מישל"‬
‫‫במקום לעמודה של "ואני אוהב אותה"?‬
‫‫בוא. אם לא תרד בקרוב, ‫אימא שלך תהיה שיכורה מכדי לנאום.‬
‫‫- באה, אלי וולי? ‫- כן.‬
‫‫בוא למטה, ארנבון שלי, מתגעגעים אליך!‬
‫‫- ג'ק! ‫- אלי!‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫אוי, אלוהים. אלה בהחלט עמודות.‬
‫‫בחורה בהחלט יודעת לזהות את ההבדל.‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫האמת, ברצינות, המצב נהיה קצת קשה, ‫אז אולי כדאי שתרדו.‬
‫‫- נו! ‫- אלי, מה את זוממת?‬
‫‫וואו, אלי.‬
‫‫חדשות גדולות בלילה גדול.‬
‫‫ג'ק, תרד לפה עכשיו, אחי!‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫נו!‬
‫‫לוס אנג'לס‬
‫‫הוליווד‬
‫‫תפוס!‬
‫‫וניס‬
‫‫גבירותיי.‬
‫‫ג'ק מאליק.‬
‫‫ברוך הבא לבקתת החוף הקטנה שלי.‬
‫‫תודה שבאת עד הנה.‬
‫‫טוב לראות אותך.‬
‫‫טוב...‬
‫‫אתה לא כל כך מושך.‬
‫‫לא.‬
‫‫אתה לא בכושר.‬
‫‫כן.‬
‫‫אתה רזה, אבל איכשהו עגלגל.‬
‫‫היית כושל בעליל במשך עשר שנים.‬
‫‫כן.‬
‫‫ועד לפני כחודש‬
‫‫היינו קוראים לך כישלון מוחלט.‬
‫‫לא ככה הייתי מנסח את זה, אבל...‬
‫‫היינו אומרים שהיית כישלון מוחלט.‬
‫‫שב, בבקשה.‬
‫‫אבל עכשיו...‬
‫‫עכשיו נכנסת לרצף יוצא מן הכלל ‫של כתיבת שירים‬
‫‫ואתה רוצה להיות הכוכב הכי גדול בעולם.‬
‫‫טוב...‬
‫‫"כן" זו התשובה לשאלה הזאת.‬
‫‫- טוב, כן, אפשר לומר. ‫- לא "טוב, כן, אפשר לומר."‬
‫‫"כן".‬
‫‫אפשר לומר.‬
‫‫חבוב, אני מציעה לך‬
‫‫את הגביע המורעל הגדול והמהולל ‫של כסף ותהילה.‬
‫‫אם אתה לא רוצה לשתות ממנו, ‫ואני אבין את זה,‬
‫‫תחזור ותשתה בירה חמימה ‫באנגליה הקטנה והנחמדת.‬
‫‫אם אתה רוצה לשתות ממנו,‬
‫‫אני צריכה לשמוע אותך אומר,‬
‫‫"דברה, אני כל כך צמא.‬
‫‫"תני לי את הגביע המחורבן."‬
‫‫אז מה אתה מחליט?‬
‫‫אקח את הגביע.‬
‫‫כן, חזק.‬
‫‫טוב, מה השיר הבא?‬
‫‫זה נקרא "לילה של יום מפרך".‬
‫‫בסדר. מה זה אומר?‬
‫‫אני עדיין לא ממש בטוח.‬
‫‫טוב, אנחנו מקליטים כשאתה מוכן.‬
‫‫תפסיק. חסר משהו.‬
‫‫הגיטרה צריכה לייבב חרישית יותר.‬
‫‫זהו זה! בדיוק!‬
‫‫- כן! ‫- כן? יופי.‬
‫‫טוב. הראשון...‬
‫‫- "הנה באה השמש". ‫- כן. הוא מדהים.‬
‫‫והשני...‬
‫‫- האהוב עליי. ‫- "שיר הקיץ".‬
‫‫"שיר הקיץ".‬
‫‫זה...‬
‫‫הוא פשוט בלי להיות מקסים.‬
‫‫אני מתקשה למצוא את המילים.‬
‫‫שנאתי אותו,‬
‫‫אבל הוא לא עניין אותי מספיק‬
‫‫כדי שאקשיב לו שוב כדי לגלות למה.‬
‫‫כן, תזרוק אותו.‬
‫‫כן. לגנוז.‬
‫‫תודה, רוקי.‬
‫‫בתקופות כאלה חבל לי שהפסקתי לעשן.‬
‫‫אני מת לסיגריה.‬
‫‫כן.‬
‫‫מה זו "סיגריה"?‬
‫‫מה?‬
‫‫סיגריה‬
‫‫סיגרט ‫עיירה בצרפת‬
‫‫וואו.‬
‫‫כן, ג'ק, זאת הילארי.‬
‫‫היא תעבוד איתך על הדימוי שלך.‬
‫‫אני חייב דימוי?‬
‫‫אם אין לך דימוי,‬
‫‫חוסר הדימוי נהיה דימוי.‬
‫‫והמוזיקה נשמעת כל כך שמחה.‬
‫‫חבל לגרוע ממנה כי אתה כזה...‬
‫‫מעורר סלידה.‬
‫‫אני מבין למה אתן חברות.‬
‫‫כן. טוב, הנה התכנית.‬
‫‫ניקח את חמשת השירים הכי טובים‬
‫‫ונעלה אותם לרשת, בסדר?‬
‫‫בלי אמצעים חזותיים, רק המוזיקה.‬
‫‫החידה של ג'ק מאליק.‬
‫‫ואז נחכה עד שנסדר את כל זה‬
‫‫ונוציא אלבום כפול מדהים והיסטורי,‬
‫‫שישנה את המוזיקה הפופולרית לנצח.‬
‫‫אני רוצה להחזיק לך את היד‬
‫‫האשטאג ג'ק מאליק. ‫האשטאג "היא אוהבת אותך".‬
‫‫תמיד ידעתי שהוא כוכב, כבר מההתחלה.‬
‫‫היינו ממש ראש בראש בתחילת הדרך.‬
‫‫שנינו היינו בדרנים.‬
‫‫"אתמול".‬
‫‫המפיק של "קלטות חנות הסיטונאות", ‫שנהיו מפורסמות, גאווין.‬
‫‫ללא צל של ספק הרגע הכי טוב בחיי.‬
‫‫בעיקרון, נראה שאנחנו מדברים ‫על השייקספיר של מוזיקת הפופ.‬
‫‫השירים האלה, יש רק חמישה, ‫אבל הם פורצי דרך.‬
‫‫אף פעם לא שמענו דבר כזה.‬
‫‫אנחנו רוצים עוד. ‫עוד שירים. עוד.‬
‫‫תכתוב עוד שירים, ג'ק.‬
‫‫האלבום הכי טוב בהיסטוריה. אין ספק.‬
‫‫אלינור ריגבי‬
‫‫לא.‬
‫‫יש שם אורז איפשהו.‬
‫‫אוספת את האורז!‬
‫‫איפה היא מתקנת את הגרביים המחורבנות?‬
‫‫האב מקנזי!‬
‫‫אוי, אלוהים. ‫מתי נגיע ל"כל האנשים הבודדים"?‬
‫‫שדות תות‬
‫‫אני צריך לנסוע לליברפול בהקדם האפשרי.‬
‫‫אני חושב שזה יכול לעורר השראה.‬
‫‫אתה רוצה שאתן לך שמות של 50 מקומות בעולם‬
‫‫שמעוררים יותר השראה מליברפול?‬
‫‫- אתחיל בפח אשפה, ארה"ב. ‫- לא, תודה.‬
‫‫אתה רוצה שאמנה לך את הסיבות ‫שבגללן אתה לא יכול לנסוע בשבוע הבא?‬
‫‫למשל ארוחת צהריים עם ארנסטו, ‫המנהל של יוניברסל מוזיקה,‬
‫‫שבו החיים שלך תלויים.‬
‫‫למשל לסיים את האלבום המחורבן.‬
‫‫למשל לבחור את השם המחורבן ‫של האלבום המחורבן.‬
‫‫למשל לצלם את הקליפים המחורבנים ‫לאלבום המחורבן, לעזאזל.‬
‫‫טוב, אחזור עד שבת.‬
‫‫שישי!‬
‫‫בשישי אתה ב"לייט לייט שואו" ‫עם ג'יימס קורדן‬
‫‫ובשבת ישיבת הישיבות הגדולה של השיווק.‬
‫‫בשישי יציגו אותך לעולם, בשבת יכתירו אותך.‬
‫‫טוב, שישי.‬
‫‫באמת קוראים לה ‫"ישיבת הישיבות הגדולה של השיווק"?‬
‫‫כן, באמת קוראים לה ככה. כן.‬
‫‫מה יש בליברפול שאין בלוס אנג'לס?‬
‫‫מו סלאח,‬
‫‫סילה בלאק, מחית אפונה, גשם.‬
‫‫ליברפול‬
‫‫אין כמו בבית.‬
‫‫רוקי, אתה לא מליברפול, אחי.‬
‫‫לא. אף פעם לא הייתי פה.‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫אוי, אלוהים.‬
‫‫איך הם ידעו שאנחנו פה? תיכנס.‬
‫‫סע!‬
‫‫נמל התעופה הבינ"ל של ליברפול‬
‫‫בבקשה, חבר'ה. סטרוברי פילד.‬
‫‫סטרוברי פילד‬
‫‫שדות תות‬
‫‫פני ליין‬
‫‫עכשיו כשאנחנו בפני ליין, ‫מה מבדיל בינה לבין כל סמטה אחרת?‬
‫‫תפגין קצת כבוד.‬
‫‫למה בדיוק?‬
‫‫"גם אלינור ריגבי,‬
‫‫"אשתו האהובה של תומס וודס".‬
‫‫- כן? חברה? קרובת משפחה? ‫- ששש...‬
‫‫תמיד אהבתי בתי קברות. ‫איבדתי את הבתולים בבית קברות, האמת.‬
‫‫כן!‬
‫‫קדימה, הוא בוער מכישרון!‬
‫‫כבאי! יש כבאי ב"פני ליין".‬
‫‫אלוהים!‬
‫‫מה?‬
‫‫מה, באמת?‬
‫‫מה את עושה פה?‬
‫‫סתם עברתי במקרה.‬
‫‫את גרה 600 ק"מ מפה.‬
‫‫כן, אתה צודק.‬
‫‫רק חשבתי שיהיה נחמד לראות אותך.‬
‫‫מה אתה עושה פה?‬
‫‫זה תחקיר.‬
‫‫זה קטע של תעשיית המוזיקה. כן.‬
‫‫זה כל כך מדהים!‬
‫‫את רעבה?‬
‫‫כמו סוס גדול!‬
‫‫מרגישים כאילו לא היית פה כבר נצח.‬
‫‫מה שלום ניק וקרול?‬
‫‫אומללים מאוד.‬
‫‫מצוין. לא הייתי יודע איך להזדהות ‫אם הם היו מסתדרים.‬
‫‫אני מתגעגע אלייך.‬
‫‫אני מתגעגעת אליך.‬
‫‫כן.‬
‫‫אני אקח פיש אנד צ'יפס.‬
‫‫אבל אני בדיאטה,‬
‫‫אז סלט במקום הצ'יפס.‬
‫‫אני אקח סלמון צלוי ושוב, ‫עם סלט, בלי צ'יפס.‬
‫‫עוד משהו?‬
‫‫אולי רק תוספת צ'יפס.‬
‫‫כן, פעמיים. ועוד הרבה בירות.‬
‫‫נראה שבחורות עומדות בתור כדי לשכב איתך ‫עכשיו, כשאתה מוזיקאי מפורסם?‬
‫‫אני לא מפורסם.‬
‫‫לא, עדיין לא.‬
‫‫- אם כי הייתה רוסייה אחת. ‫- יפה.‬
‫‫- היא הייתה חסונה? ‫- די חסונה, כן.‬
‫‫הבר נסגר. תרצו עוד משהו?‬
‫‫לא, תודה.‬
‫‫אולי עוד שתי מנות ברנדי.‬
‫‫והרבה שוקולדים.‬
‫‫מה התכוונת לעשות כשיגרשו אותנו?‬
‫‫חשבתי...‬
‫‫הרבה קטמין.‬
‫‫ואז לשוטט ברחובות ליברפול,‬
‫‫לשיר שירים שאנחנו לא מכירים ‫את המילים שלהם.‬
‫‫חזק מאוד.‬
‫‫השתנית.‬
‫‫מנהרת מרזי‬
‫‫שלום להתראות‬
‫‫הלו?‬
‫‫אז איפה החדר שלך?‬
‫‫בהחלט לא בקומה הזאת.‬
‫‫- שתיקה ארוכה. ‫- כן.‬
‫‫פישלתי בגדול?‬
‫‫- מה זאת אומרת? ‫- כשנסעתי ו...‬
‫‫מה פתאום?‬
‫‫מה הייתה החלופה?‬
‫‫זה הדבר הכי נפלא ומרגש בעולם.‬
‫‫אני יכול אולי לכבות את האור?‬
‫‫אולי.‬
‫‫טעות?‬
‫‫כנראה.‬
‫‫אוי, אלוהים, נגעת לי בטוסיק.‬
‫‫אף פעם לא עשית את זה.‬
‫‫אני מתאר לעצמי שנצטרך לעשות ‫הרבה דברים שלא עשינו.‬
‫‫את בטוחה?‬
‫‫ומה איתך?‬
‫‫אני שאלתי קודם.‬
‫‫אני באמת לא יודעת.‬
‫‫טוב.‬
‫‫אז אולי לא.‬
‫‫לא?‬
‫‫זאת בהחלט לא טעות לנסוע לליברפול,‬
‫‫בהחלט... ערב נפלא, ‫אבל אני חושבת שכנראה...‬
‫‫- זאת טעות להמשיך. ‫- טוב.‬
‫‫יש לי חדר משלי,‬
‫‫ואני חושבת...‬
‫‫שסטוץ ללילה אחד יהיה...‬
‫‫עמודה חדשה ומוזרה בשבילי, ג'ק.‬
‫‫אולי זה לא יהיה סטוץ ללילה אחד.‬
‫‫מתי תחזור לאמריקה?‬
‫‫מחר.‬
‫‫אז זה לילה אחד.‬
‫‫זאת ההגדרה המילונית לסטוץ ללילה אחד, ו...‬
‫‫זה לא בשבילי.‬
‫‫קרב הלהקות 2004‬
‫‫בוקר טוב, ג'ק ‫צלצול ההשכמה של 11:00‬
‫‫רוקי!‬
‫‫רוקי! קום!‬
‫‫- קדימה! ‫- מה?‬
‫‫חייבים למצוא את אלי!‬
‫‫- אני יודע איפה היא. ‫- איפה?‬
‫‫בסאפוק, אחי.‬
‫‫לא, היא לא. היא בליברפול, חתיכת טמבל.‬
‫‫באמת? איזה צירוף מקרים.‬
‫‫יש לכם אורחת, אלי אפלטון.‬
‫‫כן, בדיוק הזמנו לה מונית לתחנה.‬
‫‫אלוהים...‬
‫‫תודה רבה.‬
‫‫לא.‬
‫‫נכפיל את הסיכויים, ‫אתה תלך לכיוון ההוא, אני אלך לכיוון הזה.‬
‫‫הראשון שיגיע לשם יעצור אותה. טוב.‬
‫‫זה בכיוון ההוא. בכיוון ההוא.‬
‫‫תחנת רחוב ליים‬
‫‫אני גוסס. ‫אלי... אל...‬
‫‫אני מקווה שהיא שווה את זה, אחי.‬
‫‫מישהו יודע מאיזה רציף מגיעים ללונדון?‬
‫‫- שש. ‫- שמונה.‬
‫‫לא, זה בטוח שש.‬
‫‫כן, לא, זה שש. ‫זה בטוח שש. מצטער.‬
‫‫כן!‬
‫‫לא!‬
‫‫קדימה, נו.‬
‫‫קדימה, תעני.‬
‫‫הלו?‬
‫‫היי, כן.‬
‫‫באתי בעקבותייך, אבל פספסתי את הרכבת.‬
‫‫אני מצטער.‬
‫‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫‫- בוא נדבר. ‫- איפה את?‬
‫‫ממש מאחוריך.‬
‫‫אוכלת בגט עם גבינה ועגבניות ‫וחטיף תפוח אדמה.‬
‫‫ג'ק, תתעצבן אם אציין ‫שצריך לנסוע לנמל התעופה?‬
‫‫- כמה זמן יש לנו? ‫- מבחינה מציאותית מינוס שעה.‬
‫‫טוב.‬
‫‫רוקי, זאת ממש לא שיחה שאתה חלק ממנה.‬
‫‫לא, ברור שלא. לא, פרטית ביותר.‬
‫‫האושר שלך לעתיד על כף המאזניים. ‫שכבתם אתמול בלילה?‬
‫‫- לא. ‫- איזה בזבוז!‬
‫‫בכל אופן, אשים לב לשעון. ‫יש לכם בדיוק ארבע דקות.‬
‫‫- אז... ‫- אז...‬
‫‫זה בקשר לאתמול בלילה.‬
‫‫מה בדיוק?‬
‫‫היה כמעט חתיכת רגע,‬
‫‫והתעוררתי ונכנסתי לפאניקה ורציתי לדבר.‬
‫‫טוב, אז תדבר.‬
‫‫בסדר, אז...‬
‫‫כי אנחנו...‬
‫‫- ואיך נראה לך שהולך בינתיים? ‫- לא משהו.‬
‫‫לא, תן לי לנסות לעזור.‬
‫‫היו לך 20 שנה לעשות את הצעד.‬
‫‫לא יכולתי לעשות את הצעד כשהייתי בן שבע.‬
‫‫אז היו לך עשר שנים.‬
‫‫תמיד היינו כמו אח ואחות.‬
‫‫רע מאוד ש...‬
‫‫שאחים ואחיות עושים סקס.‬
‫‫- אבל אנחנו לא אח ואחות. ‫- לא, בדיוק. נכון.‬
‫‫לא, אז...‬
‫‫חיכיתי חצי מהחיים שלי שתתעורר ותאהב אותי.‬
‫‫אחרי שאהבתי אותך חצי מהחיים שלי,‬
‫‫הבנתי כשעזבת שהחלטתי החלטה גרועה ‫כשעשיתי את זה.‬
‫‫ועכשיו זה נהיה עוד יותר מסובך כי...‬
‫‫כשהופעת בפאבים, הייתה בינינו התאמה מושלמת,‬
‫‫אבל עכשיו...‬
‫‫אני מורה בלוסטופט,‬
‫‫ואתה הזמר היוצר הגדול בעולם.‬
‫‫לא, אני לא.‬
‫‫אבל אתה כנראה כן.‬
‫‫שתי דקות, גבירותיי ורבותיי. שתי דקות.‬
‫‫חוץ מזה, דברה רוצה אותך בטלפון שלי.‬
‫‫מתברר שהיא בארוחת ערב ‫עם מנהל חברת התקליטים‬
‫‫- ואתה אמור להשתתף בפייסטיים. ‫- לך מפה, רוקי.‬
‫‫טוב, דקה ו-53 שניות.‬
‫‫בסופו של דבר בשבילך ‫תמיד אהיה רק אלי עם השיער המקורזל.‬
‫‫אלי מעמודת "הידידה הכיפית".‬
‫‫אלי, שמסיבות שאף אחד לא מבין ‫מסיעה אותך במכונית שלה.‬
‫‫אז פשוט תלך ובבקשה, תגיע לטיסה שלך.‬
‫‫לא סיימנו את השיחה.‬
‫‫סיימנו.‬
‫‫אלא אם כן...‬
‫‫ברחוב ליים בליברפול ב-11:14 ביום שישי...‬
‫‫אלא אם כן תבחר להישאר.‬
‫‫ג'ק.‬
‫‫ג'ק, אתה חייב לעלות למטוס.‬
‫‫- למה אתה עדיין בליברפול? ‫- אני לא יכול להישאר היום.‬
‫‫אני חייב להופיע ב"לייט לייט שואו" מחר‬
‫‫ולהגיע ל"ישיבת הישיבות של השיווק" ‫וזה מגוחך.‬
‫‫וזאת הייתה ההזדמנות שלך.‬
‫‫עכשיו מהר, צא לדרך. בבקשה, לך.‬
‫‫מצטער. אפשר קצת מהחטיף לדרך?‬
‫‫אני רוצה שתהיה מאושר ושתיצור מוזיקה נפלאה.‬
‫‫תמיד רציתי.‬
‫‫- לא, לא את הכול! ‫- טוב.‬
‫‫פשוט לך.‬
‫‫העתיד שלך מחוץ לדלת ואז שמאלה.‬
‫‫תחנת מוניות.‬
‫‫אני מצטער...‬
‫‫לוס אנג'לס‬
‫‫טוב.‬
‫‫ברוכים הבאים לישיבת הישיבות ‫הגדולה של השיווק.‬
‫‫כל כך מדהים שג'ק בכבודו ובעצמו כאן בבניין.‬
‫‫כפיים לג'ק.‬
‫‫עכשיו, ג'ק,‬
‫‫נראה לי שאני מדבר ‫בשם כל הנוכחים היום כשאני אומר...‬
‫‫זה שיא הקריירות שלנו‬
‫‫לעבוד על האלבום היוצא מהכלל הזה איתך.‬
‫‫כפיים, חבר'ה.‬
‫‫כן!‬
‫‫לא צריך למחוא כפיים בכל פעם, ‫אבל תודה רבה.‬
‫‫איזו צניעות! כפיים לצניעות!‬
‫‫לא, ברצינות.‬
‫‫זה מה שהוא עושה מיד.‬
‫‫עכשיו, כפי שכולכם יודעים, ‫השירים שהפצנו ברשת‬
‫‫יצרו התלהבות חסרת תקדים.‬
‫‫כן.‬
‫‫לא!‬
‫‫אז עכשיו מוטלת עלינו המשימה האימתנית,‬
‫‫לארוז הכול באלבום אחד ‫שאי אפשר לעמוד בפניו.‬
‫‫ג'ק חשב על הצעות לשם בעצמו,‬
‫‫ושיפרנו כמה מהן.‬
‫‫אהבתי במיוחד את...‬
‫‫"תזמורת מועדון הלבבות הבודדים ‫של סרג'נט פפר".‬
‫‫כן, מותר לצחוק כי זה מצחיק.‬
‫‫באמת.‬
‫‫אלה הרבה מילים, ג'ק.‬
‫‫אבל בסופו של דבר הרגשנו שזה מבלבל מדי.‬
‫‫מבלבל מדי.‬
‫‫והאלבום הלבן,‬
‫‫יש לו בעיות של גיוון אתני.‬
‫‫איך?‬
‫‫זה הרבה לבן, ג'ק.‬
‫‫ואני יודע שדי התלהבת מ"אבי רוד".‬
‫‫אני חייב להגיד, לא היו לו הרבה יתרונות,‬
‫‫אם אפשר לומר לך את זה ככה.‬
‫‫זה רק כביש‬
‫‫שכמה אנשים בו נוסעים בצד הלא נכון.‬
‫‫זאת לא בדיוק הכוונה שלי.‬
‫‫אבל פיתחנו כמה רעיונות משלנו.‬
‫‫לא ישבנו בחיבוק ידיים.‬
‫‫התמקדנו בדבר האחד שבזכותו האדם הזה כאן‬
‫‫שונה מכל אחד אחר בכל עולם המוזיקה של היום.‬
‫‫אין משתפי פעולה, אין שותפים לכתיבה, ‫אין סימפולים, אין גניבות,‬
‫‫אין "בהשתתפות קרדי בי",‬
‫‫אין "בהשתתפות ביבר".‬
‫‫רק הגאונות הפשוטה והטהורה...‬
‫‫של איש אחד בלבד.‬
‫‫וכגל שני,‬
‫‫בגלל הנס שהוא "איש אחד בלבד",‬
‫‫זה רק זה.‬
‫‫כל השירים, הלחנים והמילים ‫מאת ג'ק מאליק בלבד‬
‫‫אני יודע.‬
‫‫אז מבצע ג'ק מתחיל!‬
‫‫בכל שבוע שיר חדש ברשת.‬
‫‫בכל שבוע תכנית טלוויזיה חדשה.‬
‫‫נתחיל עם קורדן, נעבור לקימל,‬
‫‫אחר כך פאלון, אחר כך קולבר‬
‫‫ואז "תרסדיי נייט לייב"!‬
‫‫שיר, תכנית.‬
‫‫בום, טראח, בוכטות!‬
‫‫בואו נרוויח כל כך הרבה כסף‬
‫‫שעד חג המולד הבא ‫ננגב את התחת בנייר טואלט מזהב.‬
‫‫גבירותיי ורבותיי, ‫קבלו בבקשה את האחד והיחיד, מר ג'ק מאליק!‬
‫‫ג'ק, אני מעריץ שרוף, תענוג לפגוש אותך.‬
‫‫תודה שבאת.‬
‫‫השירים שלך ששמעתי, הם מדהימים.‬
‫‫איך החיים שלך כרגע?‬
‫‫הציפייה לאלבום ‫פשוט עולה לרמות לא שפויות, מה?‬
‫‫כן, הן לא שפויות מבחינתי.‬
‫‫מי עוד מתלהב מהאלבום הזה?‬
‫‫תקשיב לזה.‬
‫‫בעידן הזה,‬
‫‫שבו לפעמים 16 אנשים כותבים שיר אחד,‬
‫‫פתאום יש בחור, הוא וגיטרה, ‫והוא כותב הכול בעצמו, לבד.‬
‫‫כן... אבל ככה זה תמיד היה,‬
‫‫עם ג'יימס טיילור או סטיבי וונדר, ‫ברוס ספרינגסטין,‬
‫‫אז אני לא חושב שזה כזה יוצא דופן.‬
‫‫אבל זה רק אתה?‬
‫‫כן.‬
‫‫באמת?‬
‫‫כן, באמת.‬
‫‫מצוין.‬
‫‫כי במקרה, ותסלח לי,‬
‫‫כי אנחנו אוהבים הפתעות בתכנית הזאת,‬
‫‫ממש במקרה יש שני אנשים מאחורי הקלעים‬
‫‫שטוענים שהשירים שלהם.‬
‫‫למעשה, הם אומרים שכל השירים שלך‬
‫‫שייכים ללהקה שלהם, הביטלס.‬
‫‫אני לא יודע...‬
‫‫בוא נראה מה יקרה, בסדר?‬
‫‫גבירותיי ורבותיי, ‫מליברפול שבאנגליה הרחוקה,‬
‫‫קבלו בבקשה את מר פול מקארטני ‫ואת מר רינגו סטאר!‬
‫‫היי.‬
‫‫זין בעין עם כוס של יין.‬
‫‫זה עומד להיות האלבום הכי טוב בכל הזמנים.‬
‫‫זה ממש מדהים, בן אדם.‬
‫‫- היי, אד! ‫- מה נשמע?‬
‫‫באתי רק לכמה ימים. ‫חשבתי לבוא לראות את הגאון בעבודה.‬
‫‫אני רק מנסה להבין את התהליך שלך. ‫קודם הלחן או קודם המילים?‬
‫‫זה משתנה.‬
‫‫אבל השיר הזה, למשל, "היי ג'וד",‬
‫‫בטח יש איזשהו סיפור מאחוריו.‬
‫‫כן. לא, יש.‬
‫‫בן של חבר שלי עבר תקופה קשה,‬
‫‫וזה פשוט בא אליי כשיר נחמה.‬
‫‫אני לא מאמין לך.‬
‫‫מה?‬
‫‫אני פשוט לא מאמין לך.‬
‫‫- הרעיונות הגאוניים לא מפסיקים להגיע. ‫- הבנתי.‬
‫‫אבל יש לי הצעה לגבי השיר.‬
‫‫השם "היי ג'וד".‬
‫‫ג'וד זה פשוט... טיפה מיושן.‬
‫‫זה השם של הילד, נכון?‬
‫‫- איזה ילד? ‫- שהשיר עליו.‬
‫‫אה, הילד, כן. הילד העצוב.‬
‫‫עכשיו, תן לי לתת לך עצה, בסדר?‬
‫‫שם השיר. ‫אני לא אקח ממך על זה כסף בכלל.‬
‫‫"היי חמוד".‬
‫‫"היי חמוד", אתה בטוח?‬
‫‫הוא צודק.‬
‫‫זה הרבה יותר טוב.‬
‫‫כן?‬
‫‫- באמת? ‫- כן.‬
‫‫זה לא אמיתי.‬
‫‫בטוח שזה יהיה אחד השירים ‫הכי טובים של הדור.‬
‫‫תתעורר, ג'ק. תתעורר.‬
‫‫זה "חמוד".‬
‫‫ג'ק. אלי.‬
‫‫מצטער, חבר'ה, אני חייב לענות. ‫רק דקה, אד. מצטער.‬
‫‫- אל. ‫- ג'ק.‬
‫‫אני כל כך שמח שהתקשרת. ‫אני לא נהנה פה בכלל.‬
‫‫הבנתי, טוב...‬
‫‫יש לי שתי חדשות.‬
‫‫כולי אוזן.‬
‫‫בסדר, הראשונה...‬
‫‫גדולה.‬
‫‫כן?‬
‫‫מלון פיר.‬
‫‫בגורלסטון?‬
‫‫המקום שהעדיפו לסגור מאשר שאופיע בו?‬
‫‫- כן. הוא נפתח מחדש. ‫- אשכרה, אין מצב.‬
‫‫אשכרה, יש מצב, הוא אשכרה נפתח מחדש.‬
‫‫זה מדהים!‬
‫‫אלה חדשות ענקיות!‬
‫‫זה... אשכרה אדיר!‬
‫‫בסדר, מה השנייה? ‫זה בטח לא כזה גדול, אבל ספרי לי בכל מקרה.‬
‫‫מספר שתיים זה...‬
‫‫אני יוצאת עם מישהו.‬
‫‫הבנתי.‬
‫‫אני מכיר אותו?‬
‫‫כן. זה גאווין.‬
‫‫לא רציתי שתשמע ממישהו אחר.‬
‫‫בכל יום...‬
‫‫הוא שם אותי בעמודה הנכונה.‬
‫‫ברור.‬
‫‫זאת של אהבת אמת.‬
‫‫ברור.‬
‫‫אני חייב לנתק.‬
‫‫אלוהים. כן, ברור שאתה חייב.‬
‫‫טוב. ביי.‬
‫‫מה? מה כבר יכול להיות כל כך דחוף,‬
‫‫שאני לא יכול לנהל שיחת טלפון אחת?‬
‫‫איך לעזאזל אני אמור ‫להקליט איזשהו שיר כמו שצריך‬
‫‫אם כולכם מלחיצים אותי ‫ומונעים ממני להיות יצירתי?‬
‫‫איך אני יכול להיות יצירתי ‫אם אף פעם לא עוזבים אותי בשקט?‬
‫‫טוב.‬
‫‫אז נעזוב אותך בשקט, גאון.‬
‫‫לא, אני לא...‬
‫‫אני מצטער.‬
‫‫לא, אלה זכויות של כוכב-על.‬
‫‫תתייחס לאנשים שאתה עובד איתם ‫כמו חרא על הסוליות.‬
‫‫- אז אלי סיפרה לך את החדשות? ‫- כן.‬
‫‫אף פעם לא הבנתי מה לא מצאת בה.‬
‫‫אני במקומך פעמיים ביום‬
‫‫הייתי מזדווג איתה כמו אריה מלא תשוקה.‬
‫‫רוקי, אם אבקש ממך פשוט לשתוק, ‫באמת לשתוק, זה יהיה בסדר?‬
‫‫בסדר.‬
‫‫אני יכול רק להתחיל מההתחלה ולהגיד, ‫"נכון שאלה חדשות נפלאות?‬
‫‫"ואני מקווה שהם יהיו ממש מאושרים יחד ‫ויהיו להם ילדים משגעים."‬
‫‫זה יותר טוב?‬
‫‫לא, זה יותר גרוע.‬
‫‫יש לי אפשרות שלישית.‬
‫‫אני מצטער. אני ממש מצטער, חבר'ה.‬
‫‫אני פשוט...‬
‫‫אני ממש במתח.‬
‫‫מה היה כל כך דחוף?‬
‫‫לא, שום דבר.‬
‫‫פשוט אנחנו צריכים להחליט היום ‫איפה ומתי נשיק את האלבום,‬
‫‫אז לא משהו חשוב,‬
‫‫חוץ מאשר ההחלטה הכי חשובה ‫בחיים המטופשים שלך.‬
‫‫- מה? ‫- מטומטם.‬
‫‫יש לי רעיון.‬
‫‫ובעיירה הקטנה גורלסטון ‫אף פעם לא היה דבר כזה.‬
‫‫בשעה 15:00 היום על גג מלון פיר‬
‫‫ג'ק מאליק, בן המקום שהפך לתופעת פופ,‬
‫‫יבצע בהופעת בכורה ‫את האלבום הראשון שלו, שמצפים לו כל כך,‬
‫‫ונראה שהשמועה התפשטה.‬
‫‫אנחנו יכולים...‬
‫‫וואו! תראה את זה. תראה אותך.‬
‫‫לא רצינו להפריע.‬
‫‫רק רצינו...‬
‫‫מי היה מאמין?‬
‫‫בזמן שהיינו למטה, שתינו סיידר ואכלנו ג'לי,‬
‫‫אתה היית בחדר שלך, ‫וכתבת את "היא אוהבת אותך".‬
‫‫טוב...‬
‫‫אתה מבצע את השיר שלנו?‬
‫‫השיר שלכם?‬
‫‫"לו יהי".‬
‫‫לא שכחנו ששמענו אותו ראשונים.‬
‫‫את ההתחלה לפחות.‬
‫‫שלוש פעמים.‬
‫‫איזו גאווה.‬
‫‫הבן היפה והמצליח שלנו.‬
‫‫זהירות על החליפה, מותק.‬
‫‫- כן. ‫- היא... כחולה.‬
‫‫נפסיק להפריע לך.‬
‫‫דבר אחרון, ילד.‬
‫‫כן, אבא?‬
‫‫הכריכים. אני רואה שיש טונה.‬
‫‫- אתה מתכוון לסיים את כולם? ‫- לא, בבקשה, קח את כולם.‬
‫‫איזה יום.‬
‫‫איזה יום מדהים!‬
‫‫מצטערת.‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫אתה נראה טוב.‬
‫‫אלה מכנסיים צמודים.‬
‫‫טוב.‬
‫‫יש לנו לסת וסנטר.‬
‫‫זה לא רע.‬
‫‫זה יתאים.‬
‫‫- מה? ‫- כלום.‬
‫‫כן?‬
‫‫- היי, אלי. תיכנסי. ‫- היי.‬
‫‫ומי יש לנו כאן?‬
‫‫דברה, זאת אלי. ‫אלי, זאת דברה, הסוכנת שלי.‬
‫‫לא!‬
‫‫אלי המפורסמת?‬
‫‫הוא הזכיר אותי?‬
‫‫לא, אני צוחקת.‬
‫‫אני לא יודעת שום דבר על החיים שלו ‫כי הוא מוצר מבחינתי.‬
‫‫אלא אם כן את היית המנהלת שלו...‬
‫‫ובמקרה הזה,‬
‫‫וואו, טעות ענקית שוויתרת על זה.‬
‫‫סוריאליסטי לחזור למלון פיר.‬
‫‫כן, נכון.‬
‫‫אני הולכת להסתכל על הבמה, כן?‬
‫‫כן.‬
‫‫מסיבת עיתונאים בעוד עשר דקות.‬
‫‫להתראות, זוג יונים.‬
‫‫מצטער, לא הייתי צריך ללכת מרחוב ליים, טוב?‬
‫‫זו הייתה טעות איומה.‬
‫‫לא. אל תגיד את זה, בבקשה. ‫אל תגיד את זה.‬
‫‫- אל... ‫- שמעתי את השירים החדשים שלך. הם מדהימים.‬
‫‫לא, הם לא.‬
‫‫אני כבר לא יודעת מי אתה בכלל.‬
‫‫הכול השתנה אחרי התאונה. מה קרה?‬
‫‫- ג'ק. ‫- והנה גאווין.‬
‫‫ג'ק...‬
‫‫- ג'ק. ‫- בסדר, אחי.‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫אני לא יודע מה להגיד.‬
‫‫באמת? נשמע שכן וזה "ג'ק".‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫רק באנו לאחל לך הצלחה וש"תשבור רגל".‬
‫‫כן, טוב...‬
‫‫אם אפול מהגג, ‫רגל שבורה תהיה תוצאה טובה.‬
‫‫בסדר. בוא.‬
‫‫אלי...‬
‫‫מלון פיר‬
‫‫וואו. נראה די שקט.‬
‫‫אולי כדאי שנקצר קצת את ההופעה?‬
‫‫זאת אומרת, ממש שקט.‬
‫‫מה אתם רוצים?‬
‫‫באנו להופעה. אני המוזיקאי.‬
‫‫זה די בעייתי,‬
‫‫כי סגרנו לפני שלושה שבועות.‬
‫‫הייתי מבינה את זה כרמז.‬
‫‫אצטרך לוותר על העבודות במשרה חלקית, ‫לחזור להוראה.‬
‫‫מה?‬
‫‫לא. אל תחזור להוראה.‬
‫‫אין לי ברירה.‬
‫‫ג'ק, אם תחזור להוראה, ‫אז לא תהיה לך ברירה.‬
‫‫כי תשקיע את כל הגאונות שלך בילדים,‬
‫‫ואז לא יישארו לך דמיון או אנרגיה למוזיקה, ‫שהיא ממש חשובה.‬
‫‫בבקשה...‬
‫‫טוב.‬
‫‫אישה משוגעת וקצת מטורללת.‬
‫‫אף אחד אף פעם לא כתב ‫כל כך הרבה שירים גדולים‬
‫‫בפרק זמן כל כך קצר.‬
‫‫איך אתה עושה את זה?‬
‫‫האמת, אני לא יודע.‬
‫‫לפעמים אני מרגיש ‫כאילו מישהו אחר כתב את כל השירים.‬
‫‫יש לך מושג מי?‬
‫‫מה ההשראה שמאחורי "שדות תות לנצח"?‬
‫‫מי היה האהוב עליך?‬
‫‫ג'ון, פול, ג'ורג' או רינגו?‬
‫‫סליחה?‬
‫‫מי ההשראה הכי גדולה שלך?‬
‫‫למה אתה לא מקליט באבי רוד כמוהם?‬
‫‫מתי ייצא עוד אלבום, ג'ק?‬
‫‫- מה הסיפור מאחורי "לו יהי"? ‫- איך חשבת על "אתמול"?‬
‫‫תודה רבה. ‫אנחנו חייבים לעבור לגג עכשיו.‬
‫‫נתראה אחר כך.‬
‫‫ג'ק, מה השיר הראשון שכתבת?‬
‫‫ג'ק, מה תנגן לנו היום?‬
‫‫יש למטה בר נחמד, האמת.‬
‫‫לא שתית, נכון?‬
‫‫לא, לא שתיתי.‬
‫‫בעצם שתיתי, אבל כמה בירות באמצע היום ‫מחדדות לי את החושים.‬
‫‫אני לא בטוח, אחי.‬
‫‫בסדר, מתחילים.‬
‫‫בעצם לפני שאפתח את הדלת הזאת, ‫אני רק רוצה להגיד...‬
‫‫שבמשך תקופה ארוכה לא ממש ידעתי למה נולדתי.‬
‫‫הרגשתי קצת מיותר.‬
‫‫אבל עכשיו אני יודע.‬
‫‫נולדתי כדי לשרת את המוזיקאי ‫הגדול ביותר בכל הזמנים.‬
‫‫לכבוד הוא לי עכשיו לפתוח את הדלת הזאת‬
‫‫בשביל הרגע שכל העולם מחכה לו.‬
‫‫תודה, רוק.‬
‫‫זה בהחלט היה חתיכת מסע, מה?‬
‫‫נכון.‬
‫‫בסדר.‬
‫‫מתחילים.‬
‫‫לא, זה לא...‬
‫‫הדלת לא נכונה.‬
‫‫בוא נמשיך את מסענו יחד.‬
‫‫בסדר.‬
‫‫עכשיו מתחילים באמת.‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫תנגן את שיר הקיץ‬
‫‫תודה, גורלסטון!‬
‫‫צפיות‬
‫‫תעזרו לי!‬
‫‫רק רגע, בסדר?‬
‫‫היי.‬
‫‫השניים האלה מחכים לראות אותך שעה, ‫והם באמת זוג מוזר.‬
‫‫להגיד להם שיתחפפו?‬
‫‫לא.‬
‫‫לא, תן להם להיכנס.‬
‫‫בסדר, מוזרים. שתי דקות.‬
‫‫אתה יכול ללכת עכשיו, רוק. ‫אני אהיה בסדר.‬
‫‫רצינו לדעת אם נוכל לדבר קצת.‬
‫‫כן.‬
‫‫כי ראיתי שהלכת לפני ליין ולסטרוברי פילדס.‬
‫‫כן.‬
‫‫לקבר של אלינור ריגבי.‬
‫‫אני יודע.‬
‫‫כי אתה לא יכול לשיר שירים ‫על מקומות שלא היית בהם בכלל.‬
‫‫- לא. ‫- לא. כמו שחשבתי.‬
‫‫רק רצינו להגיד תודה, זה הכול.‬
‫‫תודה לי?‬
‫‫נראה שאנחנו היחידים שזוכרים, ‫ואנחנו לא יודעים לשיר,‬
‫‫אז רק רצינו להגיד...‬
‫‫תודה רבה.‬
‫‫גם ממני. מעומק הלב.‬
‫‫אוי, אלוהים!‬
‫‫חשבתי שאתם עומדים לעצור אותי.‬
‫‫לא, פשוט נפלא לשמוע את השירים.‬
‫‫התגעגעתי אליהם כל כך.‬
‫‫אני לא זוכרת את המילים.‬
‫‫- לא, גם אני מתקשה בזה. ‫- אני יודעת.‬
‫‫"למען מר קייט" בסדר הלא נכון בכלל.‬
‫‫- באמת בלגן גדול. ‫- כן.‬
‫‫ו"היי חמוד"? באמת?‬
‫‫אני כל כך מתנצל. ‫זה אד שירן המחורבן.‬
‫‫אבל זה מדהים!‬
‫‫אוי, אלוהים!‬
‫‫כי אני מרגיש כאילו אני מתרוצץ במדינה זרה‬
‫‫וסוף כל סוף נתקלתי בשני אנשים ‫שמדברים אנגלית,‬
‫‫כי אף אחד לא שמע על תזמורת ‫מועדון הלבבות הבודדים של סרג'נט פפר.‬
‫‫אף אחד לא גר בצוללת צהובה...‬
‫‫- כולנו גרים בצוללת צהובה. ‫- נכון.‬
‫‫אני גר בגינת התמנון.‬
‫‫כן!‬
‫‫תשמע...‬
‫‫זאת דעתי, ג'ק הצעיר.‬
‫‫עולם ללא הביטלס‬
‫‫הוא עולם גרוע יותר לאין שיעור.‬
‫‫אז תודה ותשתמש בזה היטב.‬
‫‫אני משתדל, אבל זה קשה.‬
‫‫יש כל כך הרבה כסף והצלחה,‬
‫‫אבל אני מרגיש שנהייתי ‫ההתגלמות של חיים בשקר.‬
‫‫אני מבינה שאפשר להרגיש ככה.‬
‫‫חשבנו שאולי זה יעזור.‬
‫‫סליחה?‬
‫‫קח. עשינו...‬
‫‫חקירה רצינית.‬
‫‫שלום.‬
‫‫אפשר לעזור?‬
‫‫אני לא יודע.‬
‫‫אתה ג'ון?‬
‫‫נכון.‬
‫‫מליברפול?‬
‫‫נכון.‬
‫‫כבוד להכיר אותך.‬
‫‫ג'ון?‬
‫‫כן?‬
‫‫היו לך חיים מאושרים?‬
‫‫מאוד.‬
‫‫אבל לא מוצלחים.‬
‫‫הרגע אמרתי "מאושרים מאוד".‬
‫‫זה אומר מוצלחים.‬
‫‫עבדתי בעבודה שנהניתי ממנה יום אחרי יום.‬
‫‫הפלגתי בעולם.‬
‫‫נלחמתי למען דברים שהאמנתי בהם וניצחתי...‬
‫‫כמה פעמים.‬
‫‫מצאתי אישה שאהבתי.‬
‫‫גם נלחמתי בשיניים כדי שהיא תישאר.‬
‫‫חייתי איתה.‬
‫‫נלחמת עליה בשיניים?‬
‫‫היו סיבוכים...‬
‫‫סליחה, איך קוראים לך?‬
‫‫ג'ק.‬
‫‫היו סיבוכים, ג'ק הצעיר.‬
‫‫הפסד ורווח.‬
‫‫דעה קדומה וגאווה.‬
‫‫אבל...‬
‫‫הכול היה בסופו של דבר פשוט...‬
‫‫מופלא.‬
‫‫איך חיי האהבה שלך?‬
‫‫גרועים.‬
‫‫נתתי לה לחמוק.‬
‫‫תנסה להחזיר אותה אליך.‬
‫‫אתה רוצה חיים טובים? זה לא מסובך.‬
‫‫תגיד לבחורה שאתה אוהב שאתה אוהב אותה.‬
‫‫ותגיד את האמת לכולם מתי שאתה רק יכול.‬
‫‫אפשר לחבק אותך?‬
‫‫מה?‬
‫‫כל כך טוב לראות אותך.‬
‫‫בן כמה אתה?‬
‫‫בן 78.‬
‫‫נפלא!‬
‫‫הגעת לגיל 78.‬
‫‫אתה אדם מוזר מאוד.‬
‫‫אבל בבקשה.‬
‫‫אתה צריך טיפול פסיכיאטרי רציני.‬
‫‫כבר לא.‬
‫‫- ג'ק. ‫- אד.‬
‫‫איך אפשר לעזור?‬
‫‫אני צריך לבקש טובה די גדולה ומוזרה.‬
‫‫וומבלי‬
‫‫הבחור שלי!‬
‫‫דברה.‬
‫‫תודה.‬
‫‫אד שירן‬
‫‫אד המסכן. יוחנן המטביל.‬
‫‫בחור נחמד,‬
‫‫שיר או שניים לא רעים,‬
‫‫אבל בעיקרון הוא חימם את העולם בשבילך.‬
‫‫המשיח.‬
‫‫בקרוב תהיה האמן הכי מצליח בתולדות המוזיקה,‬
‫‫והסיבה שאקנה לא רק עוד בית אחד במליבו,‬
‫‫אלא את כל הבתים שמול הים.‬
‫‫טוב לראות אותך, דברה.‬
‫‫אז מישהו יודע למה אתה פה?‬
‫‫אני אחזק את ההופעה של אד בכמה שירים ואז...‬
‫‫יש דבר קטן שאני רוצה להגיד.‬
‫‫שירים, אני אוהבת שירים.‬
‫‫דבר שאתה רוצה להגיד...‬
‫‫הייתי מקצרת.‬
‫‫עוד לא שמעתי אותך אומר משהו מעניין.‬
‫‫אני לא יודעת למה הערב ‫תהיה פריצת הדרך הגדולה.‬
‫‫שתהיה הופעה טובה.‬
‫‫תודה. זה עוזר.‬
‫‫- תורך. ‫- טוב.‬
‫‫היא פה?‬
‫‫כן.‬
‫‫טוב.‬
‫‫תזכור את התכנית. ‫כשאגיע לשיר האחרון...‬
‫‫היי, אני מוכן.‬
‫‫תודה!‬
‫‫תודה רבה!‬
‫‫עכשיו, ההופעה לא נגמרה.‬
‫‫יש לי הפתעה אחרונה בשבילכם.‬
‫‫אני אזמין חבר ותיק.‬
‫‫אני מכיר אותו כחימום הבעייתי שלי ממוסקבה,‬
‫‫אתם מכירים אותו כאדם שכותב ‫שירים טובים מאוד.‬
‫‫אצטדיון וומבלי, ‫קבלו בבקשה את מר ג'ק מאליק!‬
‫‫בסדר. עוברים אליך, מאסטרו.‬
‫‫תודה.‬
‫‫וומבלי,‬
‫‫קבלו בבקשה אל הבמה ‫את האדם הדגול ביותר שחי אי פעם,‬
‫‫החבר הכי טוב שלי,‬
‫‫הגיבור שלכם,‬
‫‫סר ג'ק מאליק!‬
‫‫כן, ג'ק!‬
‫‫אז מתי הבנתם שהבן שלכם טוב מדי בשבילכם?‬
‫‫תזמורת כלי נשיפה, מה?‬
‫‫אנחנו משלמים לליצנים האלה?‬
‫‫כולם!‬
‫‫בואי אל מאחורי הקלעים, אלי.‬
‫‫פנו דרך.‬
‫‫סליחה.‬
‫‫כולם ביחד!‬
‫‫בואי.‬
‫‫כולם!‬
‫‫ועכשיו...‬
‫‫יש מישהי שאני רוצה להכיר לכם, ‫אם נוכל להפעיל את המצלמה שמאחורי הקלעים.‬
‫‫זאת אלי!‬
‫‫זאת אלי.‬
‫‫וכשלא היו לי מעריצים, ‫אלי הייתה המעריצה היחידה שלי.‬
‫‫היחידה בעולם שהאמינה בי.‬
‫‫ולכן ביקשתי מאד לבוא להופיע הערב,‬
‫‫כי אני רוצה לספר לה ולכם‬
‫‫מה עשיתי.‬
‫‫לעזאזל, אלי, שיקרתי.‬
‫‫כל השירים ששרתי הערב ‫בעצם נכתבו ובוצעו על ידי ארבעה אנשים‬
‫‫בשם ג'ון לנון, פול מקארטני, ‫ג'ורג' האריסון ורינגו סטאר.‬
‫‫הביטלס.‬
‫‫הם היו הגאונים האמיתיים.‬
‫‫אני רק סוג של מתווך ש...‬
‫‫שמפיץ את השירים הנפלאים שלהם לעולם.‬
‫‫והעמדתי פנים שהיצירות המדהימות שלהם ‫שייכות לי כדי שיחשבו שגם אני מדהים.‬
‫‫אני רוצה שכולכם תדעו שאני לא אקח כסף ‫על היצירה הזאת, שלא שייכת לי,‬
‫‫אז אתם יכולים לקבל את כל השירים חינם.‬
‫‫רוקי, תעשה את זה.‬
‫‫בסדר. מתחילים.‬
‫‫השירים שלך עולים...‬
‫‫הם מופצים חינם ברשת עכשיו,‬
‫‫ואשמח לא לקבל על זה עוד שבחים.‬
‫‫אז...‬
‫‫אני ממש מצטער.‬
‫‫ואם כבר אני פה, ‫צריך להגיד גם עוד משהו, כי...‬
‫‫הייתי טיפש פעמיים.‬
‫‫ואני רוצה להודות לאלי...‬
‫‫על האהבה שלה.‬
‫‫ואלי...‬
‫‫אל...‬
‫‫אני אוהב אותך.‬
‫‫תמיד אהבתי.‬
‫‫תמיד.‬
‫‫אלה בהחלט מספיק דיבורים ללילה אחד.‬
‫‫אבל היה כיף חיים.‬
‫‫אוהבים אותך, ג'ק!‬
‫‫עדיין אוהבים אותך!‬
‫‫איפה הבמה? איזו קומה זאת?‬
‫‫איפה הבמה המחורבנת?‬
‫‫- אוי, אלוהים. ‫- אני יודע.‬
‫‫זה המון מידע שצריך לעכל.‬
‫‫אני יודע.‬
‫‫אם היית אומר לי שאהיה על המסך הגדול, ‫הייתי הולכת למספרה.‬
‫‫אני מצטער.‬
‫‫לא כתבת אף אחד מהשירים?‬
‫‫לא.‬
‫‫זאת התנהגות רעה מאוד.‬
‫‫בקנה מידה עולמי.‬
‫‫זה רע מאוד.‬
‫‫זה קטע מוזר.‬
‫‫ברור שתמיד ידעתי שאני מספר שתיים.‬
‫‫אבל זה מקום לא רע.‬
‫‫כמה מהשירים הכי טובים ‫לא הגיעו למקום הראשון.‬
‫‫"אנשים פשוטים" של פאלפ, למשל.‬
‫‫זאת ממש קלאסיקה.‬
‫‫ומן הסתם, אני רק רוצה שאלי תהיה מאושרת.‬
‫‫גאווין.‬
‫‫הגבר הכי טוב שהכרתי.‬
‫‫תודה, גאווין.‬
‫‫- קדימה. ‫- מה זה?‬
‫‫- אוי, אלוהים. ‫- לכו!‬
‫‫- חייבים לזוז! ‫- שיט!‬
‫‫איפה הבן זונה השקרן?‬
‫‫זוזו, אידיוטים!‬
‫‫תראו, הוא פה!‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫ג'ק, בבקשה קח אותי איתך.‬
‫‫אף אחד אחר לא יעסיק אותי. ‫אני גרוע בעבודה שלי.‬
‫‫תהדוף אותם, רוקי.‬
‫‫בשם הכסף, עצור!‬
‫‫תחזור לפה, חתיכת אנגלי טיפש בן זו...‬
‫‫- מצטער, דברה. ‫- ג'ק!‬
‫‫דברה, תפסיקי.‬
‫‫ג'ק!‬
‫‫אני מרגיש כמו הארי פוטר ‫אחרי שהוא הביס את וולדמורט.‬
‫‫סוף סוף הכול יכול לשוב לקדמותו.‬
‫‫נכון שזה נפלא?‬
‫‫מי?‬
‫‫סליחה?‬
‫‫הארי פוטר. מי הוא?‬
‫‫הארי פוטר‬
‫‫הרולד פוטר ‫חייל בריטי‬
‫‫אף אחד.‬
‫‫שום דבר.‬
‫‫הגיע הזמן לישון.‬
‫‫הגיע הזמן...‬
‫‫היום...‬
‫‫טוב!‬
‫‫פעם אחרונה!‬
‫‫כן!‬
‫‫יסטרדיי‬
‫‫הימש פאטל‬
‫‫לילי ג'יימס‬
‫‫ג'ואל פריי‬
‫‫אד שירן‬
‫‫קייט מקינון‬
‫‫במאי: דני בויל‬
‫‫עברית: דניאל שרמן‬